Els costums de l'antic Egipte, la rutina diària dels habitants, les ciutats, els oficis, l'economia, derivaven de les seves necessitats i els beneficis de l'agricultura. Heròdot afirmava: "Egipte és un do del Nil",[1] i est va impregnar tots els aspectes de la vida, inclosa la religió.
A la riba del Nil es va consumar la revolució tecnològica del neolític, recol·lectant, domesticant animals i practicant la ramaderia. L'observació d'una major producció de gramínies sobre el llim de les crescudes, els va portar a crear un sistema de regadiu, la qual cosa va portar l'organització d'una economia d'emmagatzematge que al seu torn va contribuir al desenvolupament de les ciències i les arts: